![](https://tidningensyre.se/wp-content/uploads/2024/07/L-Astrid-Pleijel-algar.jpg)
När älgjakten drog igång i höstas skrevs en hel del om att älgen nu riskerar att rödlistas i Sverige eftersom den minskat så mycket. Nu har skogsindustrierna nyligen släppt en rapport som utvärderar Sveriges älgförvaltningssystem. Föga förvånande är rapporten enbart till älgens nackdel – som ju dessutom är en part i konflikten som varken har en försvarare eller ens har möjlighet att ha synpunkter i frågan.
I rapportens “Förslag till åtgärder” handlar mycket om acceptabla skadenivåer. Dessa ska kommuniceras till älgarna via geväret: den som överstiger det artificiella gränsvärdet ska straffas med döden. Det är nämligen det enda sättet, tycks det, att få ordning på de problem som vi själva orsakat när vi bestämde att mark och skog och andra djur är saker man kan både äga och förvalta. Att det är just vi själva som gett oss den makten verkar alltsomoftast bortglömt.
Skogsindustrierna vill att skogen ska vara så ekonomiskt lönsam som möjligt. För att citera Jonas Mårtensson, affärsområdeschef SCA Skog, i en artikel i SVT: “Vi behöver en långsiktig viltförvaltning som över tid ser till att ta ner älgstammen. Hur än det är, så äter två älgar mer än en älg”. Och visst, det stämmer rent matematiskt. Men det är ju ett argument man kan använda om alla varelser som äter och förbrukar resurser – även människor. Och då känns det helt plötsligt ganska osmakligt att säga så. Det är som att människan tycker sig ha ensamrätt på typ … alla resurser? När någon annan art äter för mycket gör vi älgen till problemet. När människan äter upp jordens resurser gör vi inte oss själva till problemet – och skulle absolut inte föreslå att man ska skjuta någon för att minska resursförbrukningen. Det är betydligt trevligare att tänka på det som att både skogen och älgen kan ha helt andra värden än ekonomiska. De – och vi – fyller alla funktioner i fungerande ekosystem, och fungerande ekosystem är en förutsättning för att någon alls ska kunna bo på den här planeten.
Jag håller med Jonas Mårtensson om att vi behöver en långsiktig viltförvaltning. Vi är bara inte överens om innebörden av begreppet “förvaltning”. Han verkar tycka att det betyder “rätt att döda”. Jag tycker snarare att fokus borde ligga på “rätt att slippa mänsklig inblandning i sitt liv”. När vi bygger ekonomiska system som går ut på att äga varenda centimeter av den här planeten kommer konflikter med andra arter oundvikligen på köpet. De bodde ju där först. Men för de vilda djuren handlar det inte om ägandeskap, utan om överlevnad.
Om vi inte börjar se såväl skogen som älgen utifrån andra perspektiv än de ekonomiska kommer vi fortsätta gräva vår egen grav. Vi behöver alliera oss med ekosystemen, förstå att vi är en del av dem och att det är fungerande ekosystem som håller oss och planeten vid liv. Ekonomiska intressen måste underordnas en hälsosam, levande planet. Ja, vi behöver skogsbruket i klimatomställningen – men bara ett hållbart skogsbruk. Sårbara monokulturer och dollartecken framför ögonen kommer inte hjälpa oss. Det vi behöver i klimatomställningen är ett helhetstänk, där varken älgar, trädplantor eller människor ses som brickor i ett pengaspel.
Valresultatet i Frankrikes nyval var trevligare än i EU-valet.
Den nya högerextrema EU-gruppen ”Patrioter för Europa”.